Det kompenserer for blodet, vi har taget.
Jeg vil tale med Whitaker.
- Nej! - Hold hende.
Nej!
- Lad mig være! - Du vil mærke en skarp smerte.
Der gik ikke hul på.
Når jeg har destilleret antiserummet fra hendes blod-
- må jeg injicere en kontrolgruppe.
Så skal de udsættes for infektionen.
- Jeg behøver forsøgspersoner. - Jeg sørger for, du får nogle.
Bliver virussen værre for hende anden gang?
Vi ved ikke, hvordan den bliver.
Ingen har overlevet, så de kunne blive smittet to gange.
Ingen vil herfra, men vi har ingen mad eller vand.
Vi har intet valg.
Vi må forlade byen.
Du skal ikke opgive Abby.
Vi har ledt i denne stinkende, rådnende by i ti dage.
Abby... Abby er forsvundet.
- Det ændrer intet, at vi dør her. - Du har allerede givet op.
Jeg beklager, at du er et barn, og at verden er noget møg.
Men det hjælper ikke. Vi skal leve.
Du er ikke chefen. Tom ville finde dem og kæmpe.
- Så er det nok, Naj. - Uden Tom var du død.
Du lod Greg smide ham ud.
- Nu lader du ham glemme Abby. - Najid!
Naj, vi har ledt alle vegne i timevis hver dag.
- Vi har gjort alt. - Har I?
Kroppen begynder at reagere på virussen.
Hold mig underrettet.
Lucas, det er ikke godt for øjnene.
James. James!
- Hvem er verdens bedste fyr? - Tinky Winky.
Verdens bedste fyr.
- Hvad er der? - Undskyld.
Undskyld. Men jeg kan ikke klare det her længere.
- Jo, du kan. - Der er gået måneder, ikke uger.
- Du har klaret det flot. - Du er her aldrig. Du ser mig ikke.
- Jeg er så... ...levende.
Du og Lucas lever.
Jeg er så desperat.
- Vi øger dosen. - Jeg vil ikke have mere medicin.
Jeg vil ud. Jeg er ligeglad med, om der er oprør og madmangel.
- Jeg vil ud herfra. - Du er så tapper.
Min tapre pige. Men faren er ikke ovre.
Virussen er ikke væk. Den er stærkere, end vi troede.
Indtil vi har en vaccine... Du kan blive ramt. Hold ud.
Du må stole på mig. Hold ud.
- Det ser rent ud, hvorfor koge det? - Ingen vil høre dig kaste op.
Se nu.
Paddy er gammel, og jeg er doven.
- Lær det, så du kan passe os. - Jeg er tørstig.
Saml dem op.
Der er ikke andet.
- Cigaretter. - Den fungerer ikke.
Det gør den nu.
Det er i orden. Hent cigaretterne.
Han gør dig ikke noget.
- Hvilken slags? - Du må vælge.
Er det sådan, du lever? Alles krig mod alle?
Hallo!
Lee, løb! Løb!
Lee, løb! Løb væk herfra! Løb, løb!
Løb!
Løb! Løb!
- Løb! - Slip mig!
Luk øjnene.
Du må ikke smugkigge.
Hallo?
Tom.
Du burde ikke være ude alene. Her er mange skumle typer.
Skulle det være morsomt?
Jeg har en gave til dig.
Har du savnet mig?
Slap I væk?
Jeg troede, jeg var overladt til mig selv.
Hvor?
Hvor er Paddy?
Nej!
Han reddede mig.
Folkens...
Jeg sagde, du skulle holde dig væk.
Mad. Vand.
Og jeg har set noget, der kan føre os til Abby.
P-S-J stod der på varevognen.
Det kender jeg.
Antibiotikaen. PSJ pharmaceuticals. Her er en adresse.
- Så henter vi Abby. - Du går ingen steder.
- Det er for farligt. - Naj, du er en belastning.
- Det er du også med hul i brystet. - Han har ret.
Såret er ikke helet. Får vi problemer, går stingene op.
Du kan være døende, og jeg har ingen instrumenter.
- Jeg klarer det ikke igen. - Jeg forårsagede det ikke.
Jeg døde næsten for at redde dig. Du skylder mig at overleve.
- Tag jeepen. Najid og jeg venter. - Nej!
- Lad være. - Abby hjalp mig.
- Hun ønskede, vi holdt sammen. - Vi deler Toms mad.
- Tom er ikke med. - Vi kan skændes om det.
Eller vi kan lede efter Abby.
Det er adressen. Hvor er varevognene?
Det er her.
"PSJ kundeservice."
23. sal.
- Ved vi, hvad vi leder efter? - Noget der gør, at vi finder Abby.
Jeg har aldrig drukket, taget stoffer eller spist junkfood.
Hvorfor er jeg i så dårlig form?
Det er du ikke. Du er underernæret. Det er vi alle.
- Sulter vi ihjel? - Ikke endnu.
- Ville vi mærke det? - Så længe vi er sultne og tørstige.
Så klarer vi den.
Det er rart at vide.
Undskyld.
Nej, nej... Nej!
Ikke nu igen.
Du. Her.
Rør mig ikke! Rør mig ikke!
I rører mig ikke!
- Slip den! - Tom, nej!
Tom!
Gå så.
Vent! Tag kniven.
Efterlad ikke kniven her. Du får brug for den.
- Nu har hun ingenting. - Hun har aldrig haft noget.
Det er ikke sten, saks, papir. Gevær vinder hver gang.
- Sig farvel til far. - Farvel.
Kys med syltetøj. Min favorit.
Bare husk, at dette ikke varer evigt.
Se, du er dækket af syltetøj.
Vent!
Vent! Jeg gør dig ikke noget.
- Du brækkede næsten min næse. - Du tog min taske.
Bløder det stadig?
Det ved jeg ikke.
- Her. - Tak.
Hvem er Abby? Jeg ser hendes navn overalt.
- Hvad skete der? - De tog hende.
Nogle personer. Jeg havde stoppet dem, men jeg var der ikke.
- Dem i de sorte varevogne? - Kender du dem?
Jeg ved, at de tager folk. Jeg ved ikke hvorfor. Mad?
- Hold mund! - Hvorfor tager de dem så?
- Jeg ved det ikke. - Gå ikke.
Undskyld, at jeg tog dine ting. Vores mad blev stjålet.
Jeg måtte ikke komme med og lede efter hende.
Jeg er den eneste, der tror, at vi finder hende.
De voksne er så bange for, at der sker os noget.
Når der sker noget, sker det for dem.
Jeg skal gå nu.
Tag det her. Så slipper du for at gå ind i huse.
- Tak. - Vi kan ses her igen, hvis du vil.
- Ja. Hvad med i morgen? - Ja.
- Farvel. - Farvel.
- Jarek! - Lee.
Jeg ved, hvem der har vores ting.
Her er noget.
"PSJ Holdings. Produktion, ledelse."
- 50 km herfra er der et F & U. - Hvad er F & U?
Forskning og udvikling.
Et laboratorium.
Et laboratorium hvor de forsker i smitsomme sygdomme.
Dygtig dreng. Sov godt.
Kun ti etager til.
Går det? Kom, lad os få noget frisk luft.
Træk vejret.
Vi sætter os her et par minutter.
I to!
Det er da løgn.
Du er den første, jeg har set i lang tid.
Jeg kan ikke høre dig.
Jeg burde ikke være her. Jeg ville bare...
Jeg beder dig. De har sprøjtet noget ind i mig. Jeg er så tørstig.
Jeg beklager, jeg arbejder ikke her.
Har de også taget dig? Du skal væk herfra.
- Løb! - Jeg skal tilbage til min søn.
Har du en søn? Du kan ikke blive her med ham.
- De gør jer ondt. - De arbejder på en vaccine.
Jeg er kuren. Jeg er vaccinen.
Jeg har været her så længe. Dag efter dag efter dag...
Kom du udefra? Er det sandt, at virussen ikke er forsvundet?
- Dør folk stadig? - Folk? Der er ingen.
- Har regeringen mistet kontrollen? - Der er ingen regering.
Der er ingenting. Der er ingen tilbage.
Nej... Nej!
- Det kan ikke passe. - Jeg havde også en søn.
Gå ikke!
Hvor langt kommer vi i aften?
Måske skulle vi bare spise.
Hvad? Vi orker ikke engang at gå ned.
Hvad, hvis vi skal slås eller løbe?
- Hvad med Abby? - Vi hjælper hende ikke sådan her.
- Anya kan knap nok stå op. - Jeg har det fint, jeg er bare...
- Lad mig. - Jeg har det fint.
Godt, lad os spise. Vi bliver her i nat.
Jeg hjælper dig.
- Undskyld, at jeg blev hidsig. - Det skal du ikke tænke på.
Jeg holder lige så meget af Abby som dig.
Men hvis vi bliver her, dør vi.
Det ville hun ikke ønske.
Hvad laver du derude alene?
Jeg skriver Abbys navn, hvor jeg kan.
Ser hun det, ved hun, hvor vi er.
Klogt tænkt.
Du er gammel nok til at vide, hvad du vil. Vent på Abby, hvis du vil.
Men håb ikke på for meget.
- Tror du ikke, de finder hende? - Jo, måske.
Jeg håber det.
- Men gør de ikke... ...bliver vi ved med at lede.
Ikke?
- Jeg har bekymret mig for dig. - Jeg har det fint.
- Må jeg spørge dig om noget? - Naturligvis.
Du sagde, at I snart finder en vaccine. Det er sandt, ikke?
Jeg sværger.
Hvordan finder I vaccinen?
Vi udvikler den syntetisk. Alle her ønsker at finde en kur.
Hvordan ved I, om den virker?
- Vi tester den. - Så I tester den ikke nu?
- Hvorfor siger du det? - Jeg tænkte bare.
Selvfølgelig tester vi den ikke nu. Hvordan skulle vi kunne det?
Hvem rapporterer du til, James? Hvem har ansvaret her?
Jeg underretter myndighederne. Vores arbejde er vigtigt for dem.
Jeg ville ikke kunne gøre det her uden dig og Lucas.
Det er alt sammen for jeres skyld.
Lad os få noget søvn. Vi tager ud til laboratoriet i morgen.
Du takkede mig aldrig for gaven.
Tak.
- Hvad er der? - Hvorend vi går...
...sigter du på nogen med fingeren på aftrækkeren.
Nogen skal gøre det, så folk som dig slipper.
Når jeg ser på det, ser jeg kun blod for mig.
Og knogler og væv, som jeg ikke ved, hvor hører til.
Jeg skal sætte det hele sammen igen.
Jeg prøver bare at passe på os. Tror du, geværet er for sjov skyld?
Jeg ved ikke, hvad du gør.
Jeg ved ikke, hvad du har gjort. Jeg ved intet om dig.
Du har tydeligvis tænkt over det. Hvad er det?
Hvad vil du vide? Hvad har jeg gjort?
Alt.
Alt, hvad der falder mig ind.
Nogle gange tror jeg, du stå bag alt.
Og?
Ville det gøre en forskel?
- Hvad laver du? - Tom får den, før han vågner.
- Rør mig ikke! - Fint.
Undskyld. Sig, hvor du skal hen.
- Jeg vil tale med Johnson. - Ham med gravemaskinerne?
- Hvorfor? - På grund af det Anya sagde.
Flår man nogen, ved man ikke, hvor delene hører til.
Det var sådan, du fik os ud. Han hjalp os. Han reddede os.
Ja, og han tvang mig til at betale for det.
- Det gør mig ondt. - Bare lad mig være i fred.
Gør det ikke!
Han sagde, vi burde gøre det igen.
Som om det var en date.
Jeg lå og græd og prøvede at få ham væk. Som om det var normalt.
- Fortjener han ikke det her? - Du kommer ikke tæt på ham.
Tror du, du kommer tæt på ham med det der?
Jeg tænkte, at han sov.
- Du kommer til skade. - Jeg kan stadig lugte ham på mig.
Vi kommer til skade, når vi leder efter dig. Jeg vil lede efter dig.
Det ville være en katastrofe.
Jeg beder dig.
- Vil du gøre mig en tjeneste? - Ja. Giv mig geværet først.
Jeg tror ikke, der kommer nogen. Slet ikke for at stjæle vandet.
Det er min ration. Det skal ikke drikkes.
Sagde jeg noget?
- Det må være meget koldt. - Ja, meget koldt.
- Hvordan vil du køre? - Det vil jeg ikke.
Stands.
Stands, stands, stands.
Godt. Bremse og kobling sammen.
Ellers var det godt.
Start igen, så skal jeg...
- Bak, Najid. - Vi løber om til bagsiden.
Nu. Kør!
Kør!
Ud!
- Hvad med vores ting? - De er for mange. Kom!
- Jeg fandt den. - Godt, så er vi det rette sted.
Nu har vi den. Så kan vi gå.
Vi overlevede sygdommen, men vi overlever ikke mænd som ham.
Røvere, vampyrer... De ender med at dræbe os alle sammen.
Derfor skal vi tage dem først.
Kom!
- Jeg kan køre, hvis du er træt. - Nej.
Jeg har det fint.
Tak, fordi du passer på mig.
- Har vi det, vi har brug for? - Ja, blodet flyder med antistoffer.
Hun er unik.
Døden indtræffer normalt 12-48 timer efter de første symptomer.
Hun fik dem for ti timer siden og har allerede klaret det værste.
Jo oftere hun smittes-
- desto hurtigere og voldsommere er sygdommens forløb.
Selvom vi ikke finder en vaccine, kan vi have antiserum i årevis-
- hvis vi smitter hende gang på gang.
Hun ville lide frygtelig meget.
Måske skulle vi holde hende i vegetativ tilstand.
Ingen bevidsthed, ingen følelse.
Uanset hvad må vi ikke miste vores menneskelighed.
Ellers giver det ingen mening.
Er det sandt, hvad du sagde? Er alle døde?
Det gør mig ondt.
- Hvad hed din søn? - Peter.
- Jeg er syg. Kom ikke nær. - Jeg vil distrahere dem.
- Hvad hedder du? - Jill.
Løb så!
Hallo!
Hallo! Hallo!
Det er her.
Det gør mig ondt.
Det gør mig virkelig ondt.
Hallo! Hallo!
Jeg hedder Jill Whitaker. Jeg vil tale med min mand.
- Gå tilbage! - Jeg, Jill Whitaker, vil tale...
- Jill? - James.
Hvordan kommer vi ind? Smadrer vi porten?
- Der må være en anden indgang. - Derovre!
Den er låst.
- Klar? - Kør.
Der er intet her.
- Det er helt forladt. - Vi er det forkerte sted.
Varevognene, helikopteren... Alle skal ud at lede.
Åh, Jill... Hvad har du gjort?
Find hende.
Du løj for os.
Jeg havde en mor. Jeg havde en bror. Du mødte ham engang.
Vi forstår ikke altid, hvorfor tingene er, som de er.
Da det skete, ringede jeg til dem.
Jeg sagde, de skulle tage paracetamol og gå i seng.
Vi gør det, vi skal for alles bedste.
Karantæne, indtil vi ved, at du klarer den.
Hvordan kunne du komme hjem til os fra dette?
Hvordan kunne du røre ved ham og kysse ham?
Hvis ikke jeg gør det her, hvem gør det så?
Hvem ville ønske at være i min situation? Ikke jeg.
Hvem rapporterer du til? Sig sandheden.
Alle disse spørgsmål nu. Du har kun set så meget, du ville se-
- fordi du ville leve.
Havde du kendt sandheden, havde det så gjort en forskel?
Ja. Ja, ja, ja!
Vent. Hvad med Lucas? Jeg må være der, når han vågner. Han er bange.
Jeg tager mig af ham. Det lover jeg.
Lucas! Lucas!
- Nå? - De slap måske væk.
- De må stadig være derinde. - Vi har kun set de to.
Tror du, vi er de eneste, han har gjort det mod?
Han er en sjakal. Hans venner spiser det, sjakalen kommer med.
Vi deler os. Vi skal finde dem.
Er vi stille, opdager de os ikke. Lås døren.
Greg! Greg!
Følg efter dem, Lee.
Løb.
Jeg morede mig... før.
Du lærte mig at køre. Jeg var gammel nok til at vente på Abby.
Ja... Men jeg løj om Abby.
- Jeg ville ikke lade dig blive. - Ville du tvinge mig væk?
Binde dig, slå dig ud og lægge dig i jeepen.
Jeg vil ikke miste flere.
Jeg vil spørge dig om noget.
Laver du en lyd ud over at svare, brækker jeg halsen på dig.
Hvorfor lader I os ikke være?
Hvor gemmer han sig? Manden med geværet. Han røvede os.
I havde maden, han stjal fra os.
Det er Price.
Vi vidste ikke, at han havde stjålet det. Jeg sværger.
- Lee! - Nogen har skadet ham.
Han kan ikke slås. Jeg kan. Er det ikke slemt nok, som det er?
Jeg lyver ikke for dig. Det ved du.
Lee!
Der er... Der er ingen her.
Du havde ret. Den skiderik må være sluppet væk.
Hvad foregår der her?
Naj!
Hallo! Lad ham være.
Lad ham være! Hold op med at sparke ham.
Gå væk, eller jeg skyder.
Der ser du. Geværet vinder hver gang.
Maden, Tom havde, var deres. Han stjal den.
I fandt ikke Abby. I fandt hende ikke.
Tag det, han stjal fra jer, og gå jeres vej.
- Hvor skal du hen? - Jeg skal finde Abby.
De vil forlade byen. Men jeg ved, at hun kommer tilbage.
Du kan blive her med os, hvis du vil.
Jeg skal have dem til at gøre det rette.
- Jeg skal gå. - Jeg er ked af det med næsen.
Lee, kom nu.
Gå så med dig.
Nej. Hvad skal han gøre i byen alene?
Hvad har vi egentlig tænkt på?
Der er regler. Han skal følge dem, ellers må han forlade os.
Jeg kan følge regler.
Fra nu af vil jeg ikke se den her.
Det er den eller mig.
Ingen patroner.
- Hvor er Najid? - Hvor er han?
Naj!
- Hvad vil du gøre? - Vi finder hende igen.
Vi ved, hvad der er på spil. Vores livsstil holder ikke for evigt.
Hidtil har vi været dygtige til at holde virussen i skak.
En fejltagelse, og alt, hvad vi har arbejdet for, er tabt.
Find Abby Grant, James. Og gør det snart.
- Er De gift, mr Landry? - Vores privatliv er ikke vigtige.
Det ved du.
Du lovede mig en vaccine. Skuf mig ikke.
Naj!
Han må være her et sted.
Åh, gud...
- Najid! - I fandt ikke Abby.
Jeg har sagt det igen og igen.
Jeg går ingen steder uden hende.
- Kom ned, så taler vi om det. - Nej. Greg vil binde mig.
- Vær nu ikke fjollet, Naj. - Andre må have overvejet det.
- Jeg havde ikke sagt det til ham. - Jeg hører ikke på jer.
Naj, kom nu. Du kan ikke sidde der hele natten.
Heroppe!
Abby, vi er heroppe!
Abby!
- I må hjælpe mig. - Rolig, du er i trygge hænder nu.
Nej... Nej, jeg vil aldrig være tryg igen.
De holder aldrig op med at lede efter mig.
Malene Pedersen www.broadcasttext.com